Poängen är att du svek din bästa vän.
Shut up! Vem svek vem?
Det var Timian som dödade dem.
Jag ger upp.
Det är obegripligt. Varför ge upp nu?
-Varför dödade du dem? -Jag ville ha allt själv.
Vi var inte nära att ta honom. Det är nåt mer.
Okej, Timian! Dags att gå upp.
Vad fan!
"Hemligheten följer med dig ner i graven."
Fan...
Jag fattar inte vem som dödade honom.
Jag har det här. Han sa att han var mördaren.
-Varför dödade du dem? -Jag ville ha allt själv.
Jag tänkte ta en varje dag hela julen.
Erkännande.
Du dödade allihop...
-...för att få arvet. -Nej.
Du lägger orden i munnen på honom.
Det gör jag väl inte!
Okej. Nu ska vi leka en lek.
Upprepa efter mig: "Jag dödade allihop."
Jag dödade allihop.
Det var som jag trodde.
Det är normal förhörsteknik.
-Jag tog honom på bar gärning. -Bara med Mona och Mina.
-Vad har du gjort, Timian? -De mobbade honom jämt.
Han sa ju: "Jag ville ha allt själv. En ny varje dag."
Han pratade om julkalendern.
Farbror Svein, har du sett min chokladkalender?
En ny varje dag.
Det är dags att öppna dagens lucka.
Han ville ha den för sig själv.
Mona och Mina öppnade alla luckor och åt upp chokladen.
Han fick en blackout när han upptäckte det.
Han satte luvorna på dem-
-för att ta bort misstankarna från sig själv.
Timian är en mördare, men inte vår mördare.
Så vem är det?
Det är lite negativ stämning här.
-Det är viktigt att se positivt... -Siri, håll tyst!
Du fattar inte ett skit.
Jag kan vara positiv till att få en kniv i ryggen av Toffen-
-men inga positiva tankar förrän jag har fått kaffe.
Det är slut på kaffe i skafferiet.
Det går inte längre!
-Har du kollat i källaren? -Gå ner själv!
Ska jag gå ner och bli dödad? Det hade väl passat dig.
Gå ner själv!
Om ni går ihop, så är ni trygga.
Bra idé! Sen vänder jag mig om och pang!
-Kniv i ryggen. -Tror du att jag är mördaren?
Det var jättekul! Du tog med vapen.
Jag går inte ner ensam med dig. - Siri, följ med.
Tar du med dig henne? Hon övergavs vid altaret-
-och fästmannen råkade bli dödad efteråt.
-Du kan omöjligen vara mördaren. -Men svärgammelmormor!
Håll tyst! Jag struntar i vem som är mördaren.
Vi går allihop.
För just nu måste vi få i oss kaffe.
-Tack för hjälpen. -Det fattas bara annat.
Det krävs några till för att byta lakan åt Konrad.
-Hej, Ivar. Behöver du hjälp? -Där är du. Vad bra!
Konrad är så benskör att två måste hålla honom.
Är du säker? Jag klarar det själv, inga problem.
Om han faller krossas han som en porslinsdocka.
Jaså?
Oj! Var försiktig.
Ja, ja.
Då var vi här igen. Jag tänkte lite på vår diskussion.
Prata inte med mig. - Ivar, skynda dig!
Det är dålig luft här inne.
Det var klumpigt, men det är slut på lakan...
-...så jag måste hämta. -Skynda på.
-Släpp inte taget, för guds skull. -Nej, nej!
Säg att det finns kaffe...
Yes!
Det svarta guldet! Jisses. Det finns bara en påse...
-...men det räcker ett par dagar. -Jag kan ta den.
-Varför då?
Du kommer inte att dela med dig.
Tror du inte att jag tänker dela med mig?
-Jag kan ta den! -Sluta!
Grattis! Som om min migrän inte var illa nog redan, ditt nöt!
Det är inte kaffebristen som ger migrän-
-det är ditt gnäll vareviga dag.
Det är lite kvar här, tror jag.
Hallå! Vad är det med den här familjen?
Ni har en stor familjetragedi-
-och så bråkar ni om en burk kaffe.
Vad har ni för perspektiv?
Där jag växte upp...
Där dog din familj av svält och krig varenda dag.
Det som höll er samman-
-var kärleken till varandra.
Jag växte upp i Vennesla.
Men där var vi generösa!
Om hans familj kunde unna varandra saker...
Om de bara hade ett kilo ris och en halv get att dela på...
Då ska väl vi klara av att dela på lite kaffe.
Tack, Ivar. Tusen tack.
Salaam alaikum.
Sluta skaka!
-Jag tappar honom, Jack. -Nej!
-Jag tappar taget. -Nej då!
-Det släpper. -Nej, han krossas ju.
Åh, Jack!
-Va? Vad är det? -Jag fick en stöt.
-Vad fan menar du? -När du tog tag i Konrad.
-Jag fick en stöt i kroppen. -Stöt?
Jag är kär i dig, Jack.
-Vad är det för fel på dig? -I 25 år har du hatat mig...
...och jag har inte velat bry mig.
Men jag älskar dig, Jack.
Såja! Klart.
Du kan ge upp.
Ge bara upp, för fan!
Ju mer motstånd du gör, desto mer keen blir jag.
Sluta med det där dravlet!
Jack! Jack! Jackie boy!
You're so beautiful.
Jag var tvungen att hjälpa honom. Fattar du?
-Det är normal förhörsteknik. -Nej.
Är jag trygg nu?
Trygg?
Nån var ute efter honom. Därför gav han upp.
-Du är i knipa. -De sa att de skulle ta mig.
De skulle ta allt... eftersom jag såg dem.
Okej, det struntar jag i. Du ska sitta inne jäkligt länge.
Är det två mördare ändå? Såg du dem?
Jag sprang, lade allt i skattkistan-
-och nyckeln i en tennkittel i källaren.
-Okej. -Där hittar de den aldrig.
-Vem då? -Det struntar jag i.
Vem hittar den aldrig?
Den röde kungen och Damen som går.
Det är bra. Jag visste att det var mer.
Om du inte skvallrar kan jag säga vad de heter.
Säg det!
-De heter... -Okej, tack ska du ha.
-Vad var det? Slog du av? -Nej.
Du slutade filma.
Svein, säg att du minns vad han sa.
Svein?
För fan, Svein.
Jag har det på tungan.
Timian hade nåt som mördaren ville ha och som de dödade för.
Han gömde det i den målade kistan och lade nyckeln i tennkitteln.
Kom!
Nanna?
Det saknas en. Nån har tagit den.
Så där ja!
-Du ska få första koppen, Liv. -Du kan ta först.
Jag erbjuder dig den.
Nej, det är inte klart än.
Det måste dra lite.
Den målade kistan.
Jag sa att du skulle ta. Varför är du så seg?
Där är du. Vad händer?
Ser du släktlinjen?
Konrad har ett barn.
En ensam arvinge.
Mördaren menar att han har rätt till hela arvet.
Nån fick plötsligt ett jäkligt starkt motiv.
Översättning: Marie Hansson www.btistudios.com